HIPPOKRATES

O VZDUCHU, VODÁCH A MÍSTECH

Z řečtiny a francouzštiny přeložil a vydal v Praze v letech 1899-1902 Dr. Ondřej Schrutz, Profesor dějin lékařství a epidemiologie české Univerzity Karlovy.
Vydalo nakladatelství Alberta, 1993.

1.  Kdo chce v lékařství správně bádati, má takto si vésti: uvažovati nejprvé doby roční, jaký totiž může míti vliv každá z nich, neboť nikterak sobě se nepodobají, lišíce se od sebe samy sebou ve svých proměnách; dále nechť dbá větrů teplých i studených, a sice nejvíce těch, jež jsou společné všem lidem, a pak těch, které jsou místní v každé krajině. Je však dále potřebí uvažovati i vlastnosti vod, neboť jak liší se od sebe chutí a váhou, tak i moc každé z nich je různá. Proto, přijde-li kdo do města, jež mu je neznámo, nechť rozváží si jeho polohu, jak leží i proti větrům i k východu slunce; neboť nemá týchž vlivů město, jež leží proti severnímu větru, jako město, jež položeno je proti jižnímu, aniž to, jež na východ a které na západ. To vše třeba uvažovati co nejlépe, a jak tu zacházejí lidé s vodou, zda užívají vody bažinaté a měkké čili tvrdé a prýštící se z vysokých nebo skalnatých míst, čili slané a naplavené; dále, zda-li je půda holá a bezvodá nebo zalesněna a chová vláhu, zda položena je v úžlabině, ve které bývají dusná horka, anebo je vysoko a studená; konečně jakému spůsobu života se obyvatelé oddávají, zdali jsou pití milovní, velcí jedlíci a lidé bezstarostní, či rádi se tuží, jsou pracovití a střídmí v jídle i pití.

2. Dle těch věcí tedy vše je potřebí uvažovati. Neboť poznal-li je lékař dobře (obzvláště poznal-li všecky, když však nikoli, aspoň většinu z nich), přijde-li do města, které mu je dosud neznámo, nebude ho tajno, které jsou místní nemoci a jaká je povaha epidemických nemocí, takže nebude při léčení nemocí uváděn ani v rozpaky ani v mýlku, což pravidelně se stává těm, kteří to vše napřed nevědí a v čas nepromyslí. O každém příštím čase pak může předpověděti, které epidemické nemoci mohou zachvátiti město buď v létě nebo v zimě a které zvláštní nemoci hrozí každému jednotlivci ze změny spůsobu života. Neboť znaje proměny ročních dob, východ i západ hvězd a příčiny, proč to vše se děje, může napřed věděti, jaké může býti léto. Když tedy lékař takto by vyšetřoval a napřed stanovil příznivé doby v každém případě, nejspíše by si věděl rady a zajisté velmi mnohých by docílil uzdravení, dále též neklamně by dosahoval nemalých úspěchů v umění. Domnívá-li se však někdo, že to je pouhé hádání povětrnosti, změní-li své mínění, sezná, že ne málo, nýbrž velmi značně v lékařství zasahá hvězdářství, neboť zároveň s ročními dobami mění se též útroby lidí.

3. Kterak lze pozorovati a zkoumati z řečených bodů, zřejmě vyložím. Leží-li které město proti teplým větrům, jež vějí mezi zimním východem slunce a zimním západem, proti těmto větrům je otevřeno, kdežto proti severním větrům je kryto, bude v takovém městě hojnost vod slaných, jež jsou nutně svrchní, v létě teplé, v zimě studené. Obyvatelé tohoto města mají hlavy, jež obsahují mnoho vlhka a hlenu, trpí častými průjmy následkem stékajícího hlenu z hlavy; dle postavy jsou většinou slabší, nejsou ani dobří jedlíci ani pijáci, vždyť lidé, kteří mají slabé hlavy, nebývají vůbec silní pijáci, ježto opilost je více tíží. Následující nemoci jsou tam domácí: ženy bývají churavé a blenorrhoické, pak je jich mnoho, jež jsou neplodné a sice ne pro přirozenou povahu těla, nýbrž pro nemoc, a často potracují; děti trpí křečemi a záchvaty dýchavičnosti, kteréž považují se za nemoc dětskou a svatou nemoc; muži pak zachvacováni bývají úplavicí a průjmy, dále nepravidelnými a dlouhotrvajícími horečkami zimními, četnými vyrážkami v noci a městky v hýždích. Pleuritidy však, peripneumonie, palčivé horečky a ostatní nemoci, jež považují se za akutní, nevyskytují se hojně, neboť tam, kde útroby obsahují množství vlhka, nemohou takovéto nemoci zavládnouti. Povstávají vlhké záněty oční, jež nejsou těžké a netrvají dlouho, leč nepřidruží-li se k nim některá povšechná nemoc ze změny ročních dob. A když lidé překročí padesátý rok, stékání hlenů z mozku činí je náchylnými k ochrnutí, jakmile náhle nechají na sebe působiti úpal sluneční nebo chlad. To jsou tedy jejich domácí nemoci; mimo to, vypukne-li však některá povšechná nemoc ze změny ročních dob, i této podléhají.

7. O ostatních vodách chci nyní vyložiti, které jsou škodné a které nejzdravější, pak dále, které špatné a které dobré následky vznikají z vody, neboť to má velkou důležitost pro zdraví. Veškeré stojaté vody z bažin a louží v létě nutně teplají, houstnou a zapáchají, nemajíce odtoku; ježto pak dále jsou stále vyživovány novými vodami dešťovými a zahřívány paprsky slunečními, nutně se zakalují, stávajíce se špatnými a trpkými; v zimě však zamrzávajíce jsou studené a zkaleny sněhem i ledem, takže velmi značnou měrou spůsobují vyměšování hlenu a chraplavost. Ti lidé, kteří tuto vodu pijí, mají vždy sleziny zvětšené a tuhé, životy jejich trpí zácpou a jsou vpadlé a horké, pléce, klíčky a tváře jsou vyhublé; neboť masité části splývají k slezině, a proto jsou hubení. Lidé tací jedí mnoho a trpí žízní; útroby jejich jsou velmi vyschlé i nahoře i dole, takže potřebují silnějších léků (projímavých). Tento chorobný stav je jim tedy vrozený i v létě i v zimě. Mimo to vznikají velmi hojné a zhoubné vodnatelnosti; neboť v létě napadají obyvatelstvo hojné úplavice, průjmy a úporné čtyřdenní zimnice; trvají-li tyto nemoci příliš dlouho, uvádějí lidi takovéto skladby těla k vodnatelnostem a zahubí je. To jsou tedy choroby, které přiházejí se jim v létě; v zimě pak vyskytují se u mladších peripneumonie a nemoci s blouzněním spojené, kdežto u starších palčivé horečky pro ucpání života. Ženy podrobeny jsou vodnatelnostem a bělavému výtoku, nesnadno otěhotní a rodí pak těžce; plody jsou velké a nabubřelé, během výživy však scházejí a horší se; počistění pak po porodu není u těchto žen příznivé. U dětí vyvinují se velmi často kýly, u mužů pak městky a vředy na holeních, takže lidé takovéto skladby těla nemohou dojíti dlouhého věku, nýbrž stárnou před časem. Rovněž myslívají ženy, že jsou těhotny, ale když přijde doba porodu, mizí naplněnost života, což vzniká tím, že dělohy stávají se vodnatelnými. Takové vody tedy považují za škodné k jakémukoliv užití; na druhé místo klad bych pak prameny ze skal prýštící, ježto nutně mají vodu tvrdou, a pak vodu z půdy, kde stává se teplou, nebo kde vyskytuje se železo, měď, stříbro, zlato, síra, kamenec, asfalt nebo salnitr, ježto všecky tyto přírodniny vznikají působením tepla. Proto nemohou z takovéto půdy vyprýštiti vody dobré, nýbrž horkost vzbuzující, znesnadňující močení a zadržující stolici. Výborné jsou vody, které vznikají z vyvýšených krajin a zemitých pahorků, neboť jsou sladké, čiré a snášejí jenom málo vína; v zimě pak jsou teplé a v létě studené; neboť takové jsou vody z hlubokých zřídel. Nejvíce chvály však zasluhují vody, jejichž tok vychází proti východu slunce, zejména proti letnímu východu, neboť jsou nutně jasnější, libě páchnoucí a lehké. Veškeré pak vody, které jsou slané, zkalené a tvrdé, nehodí se naprosto k pití. Avšak jsou přec některé povahy a nemoci, kterým je pití takovýchto vod prospěšné; o těch promluvím ihned. I o těchto vodách platí toto: nejlepší jsou prameny položené proti východu slunce; po nich ty, jež leží mezi letním východem slunce a západem, ještě spíše ty, které blíží se východu; na třetím místě jsou, jež vznikají mezi letním a zimním západem slunce; nejhorší však jsou vody, vznikající proti jihu a mezi zimním východem a západem slunce a sice stávají se jižními větry daleko horšími, severními však lepšími. Těchto vod lze takto užívati: kdo je zdráv a silen, nečiniž rozdílu, nýbrž pij vždy, jakákoliv voda se mu naskytne. Ale ten, jenž za příčinou choroby chce píti vodu nejpříhodnější, nejdříve nabude zdraví, zachová-li se takto: jestliže útroby zažívací jsou zatvrdlé a snadno se zaněcují, těm poslouží nejlépe vody nejsladší, nejměkčí a nejčirejší; ti však, jichž útroby jsou měkké, vodnaté a sliznaté, nechť užívají vod nejtvrdších, nejzakalenějších a nejslanějších, ježto tím spůsobem vysuší se nejvíce; neboť vody, jež vaří se nejlépe a nejsnáze se vypařují, zajisté nejvíce uvolňují útrobám, rozřeďujíce jich obsah, kdežto vody, které jsou zakalené, tvrdé a špatně se vaří, ucpávají spíše útroby vysušujíce je. Avšak lidé mýlí se pro svou nezkušenost ve vodách slaných považujíce je za projímavé, ježto naopak staví se pravidelným stolicím nejvíce na úkor; jsouce pak zakaleny a nespůsobilé k vaření, spíše útroby ucpávají než uvolňují. Takové jsou tedy vlastnosti vod pramenitých.

10. Jestliže kdo takovýmto způsobem uvažoval o dobách ročních, snadno rozezná, jaký může býti rok příští, zda nezdravý či zdravý. Objevují-li se v pořádku znamení při západu a východu hvězd, prší-li na podzim, je-li zima přiměřená, ani příliš mírná, aniž nad míru studená, spadne-li na jaře a v létě vláha v pravý čas, stává se takový rok přirozenou měrou velmi zdravým. Jestliže však studená zima spojena je s větrem severním a jestliže při deštivém jaru panují stále větry jižní, vyskytují se nutně v létě horečky, záněty očí a úplavice. Když totiž náhle uhodí dusná vedra a půda jest promočena po jarních deštích i po větru jižním, vzniká nutně dvojí teplo a sice ze zahřáté i vlhké země a z pražícího slunce; ježto pak dále u lidí útroby nejsou dosud v pravidelný chod uvedeny aniž mozek zbaven přebytečných hlenů – vždyť za takového jara má tělo i maso nadbytek vlhka – je přirozeno, že všichni, zejména lidé vlhčí povahy, propadají nejprudším horečkám. Nutně též vznikají úplavice u žen i mužů velmi vlhké povahy. Povstanou-li při vzestupu Siria deště i bouře a vějí-li passatní větrové, je naděje, že tento stav pomine a že bude zdravý podzimek; ne-li, povstává nebezpečí, že umírati budou ženy a děti, nejméně pak starci, ty však, kteří vyvázli, očekávají čtyřdenní zimnice a po nich vodnatelnosti. Panují-li za to v mírné zimě větry jižní a hojné deště a je-li pak jaro suché, zimavé, v němž převládají větry severní, stává se, že před časem rodí ty ženy, které otěhotnivše očekávají porod k jaru; ty však ženy, které předce porodí, že mají děti slabé a churavé, takže buď ihned umírají nebo živoří jsouce vyhublé, slabé a churavé. To stává se ženám. Ostatní lidé podléhají úplavicím a suchým zánětům očním; u některých pak stékají hleny z hlavy do plic. Je přirozeno, že vyskytují se úplavice u osob s hojným hlenem a u žen, že stéká hlen z mozku pro vlhkost skladby těla; u lidí žlučnatých vyskytují se suché záněty oční pro horkost a suchost masa; u starců vznikají katarrhy pro slabost a ochablost žil, takže někteří náhle umírají, kdežto jiní bývají ochrnuti buď na straně pravé nebo levé. Panují-li v zimě větry jižní a je-li proto tělo teplé, nestahuje se ani krev ani žíly; když pak nastane jaro suché a chladné, v němž převládají větry severní, zhušťuje a stahuje se mozek právě v dobu, kdy by se měl s nastalým jarem uvolniti a očistiti z rýmy a chraplavosti, takže když náhle nastane léto a jeho žár (spolu s touto změnou), vznikají řečené nemoci. Vůbec ta města, která mají krásnou polohu i proti slunci i proti větrům a mají dobré vody, pociťují tyto změny menší měrou; kdežto ta města, jež užívají vod močálovitých a bažinných nemajíce příznivou polohu ani proti větrům ani proti slunci, pociťují je daleko více. Jestliže nastává léto suché, spíše přestávají nemoci; jestliže však je deštivé, stávají se vleklými; zároveň vzniká nebezpečí, že obyčejné vředy při nejmenší příležitosti přemění se ve fagedaenické. Na konec vyvinují se lienterie a vodnatelnosti, ježto útroby zažívací tak snadno se nevysušují. – Jestliže v deštivém létě i podzimku převládají větry jižní, je zima nutně nezdravá, u lidí vodnatých a starších nežli čtyřicet let zároveň vznikají palčivé horečky, u lidí žlučnatých pak pleuritidy a peripneumonie. Jestliže léto je suché s převládajícími větry severními a podzim deštivý s větry jižními, vznikají z toho v zimě bolesti hlavy a úbytě mozku a dále chraplavost, rýma, kašel a někdy i souchotiny. Je-li však léto při severních větrech suché a když ani ve psích dnech ani při vzestupu Arktura není deštivé, prospívá nejlépe lidem povahy hlenovité a vlhké a pak ženám; lidem žlučnatým však je tato pohoda nepřítelem největším, ježto jsou přílišně vysušováni, i vznikají u nich suché záněty oční, prudké i úporné horečky, někteří pak též podléhají melancholiím. Ztrácíť se nejvíce vlhká a vodnatá součást žluče, takže zbývá jen čásť nejhustší a nejostřejší; podobně stává se i s krví, z čehož vznikají výše uvedené choroby. Lidem vlhké povahy jsou tyto poměry velmi prospěšné; neboť jsou vysušování a vstupují do zimy nikoli plni vlhka, nýbrž zcela prosti vlhkosti.

11. Když tedy lékař tyto věci uvážil a vypozoroval, může předvídati velmi mnoho z toho, co může býti z těchto změn. Nejbedlivěji však třeba je dbáti na velké změny ročních dob a nepodávati léku projímacího leč v případu největší nutnosti, ani vypalovati kteroukoli část břicha, ani řezati, dokud by neminulo aspoň  deset nebo více dní; zejména jsou největší a nejnebezpečnější proměny oba slunovraty, zvláště letní, a obě rovnodennosti, jmenovitě podzimní. Dále sluší bedlivě dbáti na východ hvězd, zejména psa, Arktura, a pak na západ plejad; neboť nemoci nejvíce v těchto dnech se rozhodují; některé z nich usmrcují, jiné ustávají, jiné pak přecházejí v jinou podobu a v jiný stav. Takové jsou tedy poměry ročních dob.

12. Chci též ukázati, kterak liší se Asie od Evropy ve všech věcech, jmenovitě v obyvatelstvu, jež různí se od sebe útvarem a nikterak sobě se nepodobá. Příliš daleko by mne zavedlo, kdybych všechny rozdíly chtěl vylíčiti, proto zmíním se jenom o těch, které dle mínění mého jsou největší a nejčastější. I pravím, že Asie velice liší se od Evropy co se týče povahy všeho, rostlinstva i lidí; v Asii stává se vše krásnějším a větším; krajina tamní je mírnější a mravy lidí jemnější a umírněnější. Příčina toho je správný poměr ročních dob, ježto leží vprostřed východů slunce proti jitřence a mimo obvod zimy; vzrůst a jemnost pak vyskytuje se nejvíce tam, kde nic nepřevládá příliš nad ostatními, nýbrž panuje úplna stejnoměrnost. Avšak v celé Asii nejsou poměry stejné, nýbrž pás země, který leží vprostřed mezi pásem teplým a studeným, je nejúrodnější, nejlesnatější, má nejjasnější oblohu a nejlepší vody i dešťové i pramenité. Neboť není horkem příliš spálen, suchem a nedostatkem dešťů vyprahlý ani zimou zkrušen, nýbrž naopak vláhou prosáklý následkem hojných dešťů a sněhů, takže země přirozenou měrou vydává mnoho plodů i ze semen i samoděk; plodů těchto užívají lidé ušlechťujíce a přesahujíce zároveň divoké a tak je obracejíce ke své potřebě. Domácně chovaná zvířata přirozeně prospívají, hojně se množí a velmi dobře se krmí. Lidé jsou dobře živeni a mají velmi krásné i štíhlé postavy lišíce se od sebe jen velice málo postavou i velikostí. Je přirozeno, že taková krajina převelmi se podobá jaru i pro svou mírnost ročních dob. Mužnost, trpělivost, pracovitost i odvaha nemohou se vyvinouti za takových podmínek ani u lidí téhož kmene, ani u lidí jinorodých, nýbrž nutně tu zavládne rozkošnictví. - - - Proto vyskytují se tu tak rozmanité tvary zvířat. Tak zdá se mi, že jsou poměry u Egypťanů a obyvatel libických.

15. Lidé kol řeky Fasis obývají krajinu bařinatou, teplou, vlhkou a lesnatou, ve které v každou roční dobu hojně a prudce prší. Lidé tráví život v těchto bařinách stavíce si domy na vodách ze dřeva i rákosu; do města a do trhu nechodívají pěšky, nýbrž plaví se na lodicích z jediného kmene tam i zpět, ježto mají četné průplavy. Vody pijí teplé a stojaté, jež uváděny jsou sluncem v rozklad a děšti jsou rozmnožovány. Sama řeka Fasis má ze všech řek vodu nejvíce stojatou a teče nejpovlovněji; plodiny, které se tu daří, jsou vesměs nedokonalé, jalové a nedozralé pro nadbytek vláhy, pro nějž nemohou dozráti, a pro nějž celá krajina je kryta hustou mlhou. Z uvedených příčin liší se též postavy Fasianů od ostatních lidí: výška jejich je veliká, v těle pak jsou daleko obsáhlejší; na nich není patrný ani kloub ani žíla, barva jejich je bledožlutá, takže se zdá, jakoby měli žloutenku; mluví nejhlubším hlasem ze všech lidí, ježto nežijí v jasném vzduchu, nýbrž v mlhavém a vlhkém; k tomu pak, aby namáhali svá těla, jsou příliš leniví. Roční doby nejeví přílišných změn nekloníce se ani k dusnému vedru, ani k zimě; větry jsou hlavně jižní, vyjma jediný vítr domácí, jež nazývají Kenchron a který stává se někdy obtížný svým teplem a tím, že prudce duje. Vítr severní nebývá tu častý a věje-li, je slabý a mírný. To jsou tedy rozdíly v povaze a ve tvaru obyvatel Asie a Evropy.

16. Co se týče nestatečnosti a nemužnosti lidí, že totiž obyvatelé Asie jsou méně bojovní než Evropané a že jejich mravy jsou mírnější, toho jsou největší příčinou doby roční, jež neprojevují se velkými změnami a sice ani přílišným horkem ani zimou, zůstávajíce si stále podobné. U obyvatel nejsou tedy možná přílišná vzrušení mysli ani silné proměny těla, ze kterých povaha divočí nabývajíc více neústupnosti a ohně, než když člověk trvá stále v témž stavu. Neboť stálé změny všeho to jsou, jež povzbuzují ducha člověka nedovolujíce mu býti nečinným. Pro tyto uvedené příčiny a pak ještě vlivem zákonů zdá se mi, že je nestatečný rod asijský. Vždyť skoro všecka Asie ovládána je králi. Tam zajisté, kde lidé nejsou svými pány a nejsou samostatni, nýbrž jsou ovládáni jediným člověkem, neobrací se snaha jejich nikdy k tomu, aby vycvičili se ve válečnictví, nýbrž aby nezdáli se býti bojovnými. Neboť nebezpečí nejsou tu stejná: museli by táhnouti do pole, snášeti útrapy a dokonce i život obětovati jsouce k tomu donuceni svými vládci a jsouce vzdáleni od dětí, ženy a ostatních přátel. A kdyby vykonali i skutky znamenité a statečné, jenom vládcové z nich vzrůstají a mohutnějí; nebezpečí a smrt sklidí však jenom oni; mimo to pozemky těchto lidí nutně pustnou válkami a nečinností. Protož jestliže kdo od přírody nadán by byl mužností a srdnatostí, změní své smýšlení působením zákonů. Nejlepším důkazem toho je, že všichni národové v Asii, Helenové jako barbaři, kteří nemají vládců, nýbrž jsou samostatní a sami pro sebe se namáhají, jsou ze všech nejbojovnější; neboť veškerá nebezpečí podstupují jen pro sebe, jen jim připadají úspěchy statečnosti, rovněž tak jako škoda ze zbabělosti. Shledáš zajistí, že i Asiaté liší se od sebe, jedni že jsou lepší, druzí pak horší; toho však jsou příčinou jenom změny ročních dob, jak jsme již napřed vysvětlil. To bylo by asi vše o poměrech národů asijských.

23. Ostatní kmeny Evropské liší se od sebe i velikostí i tvarem těla, a sice následkem proměn ročních dob, jež jsou velké a časté: střídají se tu vedra nesnesitelná a tuhé zimy, hojné deště a opět dlouhotrvající sucha, a pak větry, z nichž následují četné a rozmanité proměny počasí. Z toho přirozeně lze poznati, že i plození bude jiné následkem skladby semena, jež jiná je v létě a v zimě, neméně jako v době deštivé a suché. Proto též myslím, že liší se podoby Evropanů více od sebe nežli podoby Asiatů; ba myslím, že i v každém městě jsou velikosti nejrozmanitější; neboť daleko četnější a účinnější vlivy působí na skladbu semene při častějších změnách ročních dob, nežli při pohodách stejnoměrně klidných. Totéž platí o mravech; za takových podmínek vyvinují se povahy divoké, nezkrocené a odvážné, neboť časté vzrušení mysli vzbuzuje divokost, otupuje však mírnost a něžnost. Proto myslím, že jsou obyvatelé Evropy zmužilejší nežli obyvatelé Asie; neboť ve stavu stále totožném spočívá netečnost, kdežto stálé změny podmiňují namáhání tělesná i duševní; klidem a netečností vzrůstá dále též zbabělost, kdežto prací namáhavou sílí se statečnost. Proto tedy jsou obyvatelé Evropy bojovnější nežli Asiaté a pak též pro své zákony, protože nejsou ovládáni králi jako obyvatelé Asie, neboť tam, kde jsou králi ovládáni, jsou lidé přirozenou měrou též velmi zbabělí, jak jsem již výše připomněl. Neboť mysli se zotročují a nechtí se bez donucení vydati v nebezpečí pro cizí moc. Tito však jsouce svézákonní, podstupují nebezpečí sami pro sebe a nikoli pro jiné, rádi se namáhají a vydávají se v nebezpečí, neboť odměna vítězství jen jim zůstává. Tak tedy nemálo podporují zákony statečnost. To byl by asi celkový přehled Asie a Evropy.

24. V Evropě však jsou ještě kmeny, které liší se od sebe i velikostí, podobou a statečností; příčiny těchto rozdílů pověděl jsem sice již výše, avšak ještě zřejměji znovu je vyložím. Lidé, kteří obývají krajinu hornatou, vyvýšenou a bezvodou, kde vyskytují se veliké změny ročních dob, mají zajisté vysoké postavy a vyznamenávají se i pracovitostí a statečností; ovšem jsou takové povahy nemalou měrou divoké a kruté. Avšak obyvatelé údolí a krajin lučinatých, kde panují dusná vedra, ježto převládají větry horké nad studenými, užívající vod teplých, nejsou ani velcí ani souměrni, nýbrž spíše rozložití, masití a černovlasí; barvy jsou spíše černé než bílé, podstaty spíše hlenovité nežli žlučnaté; statečnost a láska k namáhavé práci nejsou u nich přirozeně stejnou měrou obsaženy v duši, ale zvykem jich mohou nabýti. Jestliže jsou v takové krajině řeky, jež z ní odvádějí vodu stojatou i dešťovou, jsou lidé zdravější a svěžejší; jestli však tu nejsou řeky a lidé pijí vody studničné, stojaté a bařinaté, nutně dostávají velké břicha a zvětšené sleziny. Lidé, kteří obývají planinu vysokou, větrnou a vodnatou, mají vysoké postavy, jež jsou si navzájem podobny; jejich smýšlení je krotší a mírnější. Oproti tomu lidé obývající krajiny holé, bezvodé a nezalesněné, kde změny ročních dob nejsou přiměřeny, jsou přirozenou měrou osmáhlí a zavalití, spíše světlé než tmavé pleti, povahou odvážliví a svéhlaví. Tam, kde jsou změny ročních dob velmi časté a rozdíly jich velmi značné, tam nalezneš i podoby, mravy a povahy velice různé. To jsou tedy hlavní příčiny změn povahy, po nich teprve půda, na které člověk žije a nakonec vody; shledáš zajisté, že obyčejně přispůsobují se krajině i postavy i chování lidí. Kde je půda tučná, měkká a vodnatá, mající vody velmi povrchní, takže v létě jsou teplé, v zimě pak studené, a mající mimo to vzhledem k ročním dobám polohu příznivou, tam jsou i lidé masití a vodnatí, takže ani klouby nejsou patrny, namáhavější práce neschopni a povahou obyčejně špatní; netečnost a ospalost lze na nich viděti; pokud se týče mínění, jsou hloupí, neobratní a nedovtipní. Kde však je krajina holá, otevřená a kamenitá, i od zimy zkrušená a od slunce vypráhlá, tam nalezneš postavy osmáhlé, suché, hbité a silně zarostlé, takovým povahám je vrozena pracovitost, důvtip a čilost, mravy a smýšlením jsou spíše hrdí a svéhlaví, spíše tvrdí než umínění, k umění jsou schopnější a obratnější a nad jiné k válčení spůsobilejší. Rovněž i veškeré tvorstvo přispůsobeno je půdě. Tak se to má z nejrozličnějšími povahami a podobami; dle toho tedy soudě o ostatním rozvažuj a nepochybíš.