RELIGIONISTIKA (Ústav filosofie a religionistiky FF UK, nám. J. Palacha 2, 116 38 Praha 1, Tel./Fax: 221619306; http://religionistika.ff.cuni.cz, ufar.ff.cuni.cz,)

Co se u nás studuje?
Cílem religionistiky je porozumět fenoménu náboženství a obecně jej reflektovat napříč různými náboženskými tradicemi. Religionistika je ve svém principu oborem interdisciplinárním. Setkávají se zde nejen odlišné kultury a náboženské světy, ale také různé moderní disciplíny jako sociologie, psychologie, antropologie či filosofie. Teoretická reflexe náboženství se nutně opírá o historické studium rozličných náboženských oblastí. Proto předpokládáme, že alespoň o jedné z nich získáte důkladné znalosti, zároveň však budete mít základní přehled i o dalších významných náboženstvích. Hlavními oblastmi, na něž se zaměřujeme, jsou antické Řecko, buddhismus, judaismus, křesťanství, starověký Přední východ a náboženství starých Germánů. Chcete-li se specializovat na nějakou jinou oblast, je to pochopitelně možné, budete však ve větší míře odkázáni na samostatné studium či na přednášky jiných ústavů, s nimiž spolupracujeme (např. Ústav Blízkého východu a Afriky či Ústav Dálného východu). Studium se významnou měrou opírá o práci s texty, s nimiž se budete učit pracovat a s kritickým odstupem je interpretovat a nezaujatě hodnotit. Osvojíte si i základní technické dovednosti potřebné k akademické práci: zpracovávání informací, vytváření rešerší, práci s internetem, techniku psaní odborných prací apod.

Práce s moderními i starými jazyky
Během studia získáte nejen přehled o religionistice, ale také skvělé jazykové vybavení:
1)	Získáte schopnost bez problémů číst odbornou literaturu v angličtině a jednom dalším světovém jazyce. Naše studenty vedeme k tomu, aby svůj obor ovládali na úrovni běžné v západním akademickém světě, a proto je samozřejmostí, že velká část textů, s nimiž musí od počátku pracovat, jsou v cizích jazycích – zejména v angličtině, která je dnes pro akademickou práci nepostradatelná.
2)	Osvojíte si též jeden pramenný náboženský jazyk. Typicky jde o jazyky klasické či orientální – nejčastěji o latinu, řečtinu, hebrejštinu a sanskrt (v úvahu však připadá i řada dalších). Díky znalosti některého z těchto jazyků budete moci hlouběji proniknout do jedné náboženské oblasti, kterou si zvolíte jako svou specializaci. Budete schopni pracovat s jejími náboženskými texty v originále, a tak lépe porozumíte její mentalitě.
	Práce s pramennými jazyky zároveň přispívá k celkové intelektuální disciplíně a naučí Vás větší přesnosti, důkladnosti a citlivější práci s myšlenkami. Většina těchto jazyků je totiž mnohem složitější než běžné moderní jazyky, a bude Vás proto nutit k hlubšímu proniknutí do gramatické struktury a k přesnější a diferencovanější práci s jazykem vůbec.

K čemu je studium religionistiky dobré?
Religionistika je oborem teoretickým. Nemá proto přímou vazbu na žádnou konkrétní profesi, nýbrž Vás má na pozadí specializovaných znalostí naučit vyhledávat, třídit a zpracovávat informace a přesně a srozumitelně vyjadřovat své myšlenky v ústním i písemném projevu. Učí Vás nestranně hodnotit fakta a zasazovat je do patřičného kontextu. Teoretické studium působí na první pohled neužitečně, ve skutečnosti je však v některých ohledech přínosnější než studium většiny takzvaně „praktických” oborů. Teoretické studium Vás neučí primárně konkrétním poznatkům, ale spíše způsobu, jak s nimi zacházet. Učí Vás stylu práce, nikoli dílčím úkonům. Přínos takovéhoto studia je mnohem trvalejší. Zatímco „praktické” dovednosti se v dnešním světě rapidně proměňují, obecnější schopnosti získané teoretickým studiem přetrvávají. Teorie je osvobozující v tom, že má smysl v sobě samé a není podřízena vnějším cílům. To neznamená, že teoreticky vzdělaný člověk nemůže dělat nic „praktického”. Může (a velmi často dělá), ale činí tak s větším odstupem a promyšleněji. Není otrokem krátkodobých cílů a dokáže svou činnost lépe kriticky hodnotit a plánovat.
	Jestliže uvedené přednosti jsou společné všem teoretickým oborům, specifický přínos religionistiky spočívá v její mezikulturnosti. Religionistika Vás učí rozumět odlišným kulturním prostředím. Náboženství vyjadřuje ty nejklíčovější hodnoty, jaké většina kultur zná, a religionista proto proniká přímo do jádra cizích světů. Zároveň ale předpokládá, že všechna náboženství jsou navzdory své pestrosti souměřitelná, lze je srovnávat a lze o nich z nějakého obecnějšího hlediska společně vypovídat. Osvojuje si tak dnes velmi potřebnou schopnost mezi různými světy tlumočit.
	Schopnosti a dovednosti nabyté při studiu religionistiky naleznou uplatnění nejen v řadě typicky humanitních profesí (učitel, kritik, komentátor, redaktor aj.), ale umožní absolventovi podstatně lépe obstát i v jakémkoli jiném oboru, včetně komerčnějších oblastí, pro něž v dnešní době právě správné třídění a vyhodnocování informací hraje zcela klíčovou roli. Znalost různých náboženských prostředí rovněž absolventa kvalifikuje k práci v prostředí odlišných kultur, např. v diplomacii, v žurnalistice, v mezinárodních organizacích apod. Nejlepší absolventi pak mají pochopitelně též možnost svou odbornost dále rozvíjet v rámci doktorandského studia a uplatnit se jako vědečtí pracovníci, neboť dobrých a kvalifikovaných religionistů je v naší zemi dosud nedostatek.

Jaké formy studia nabízíme?
Pokud dosud nemáte žádný akademický titul, můžete religionistiku studovat pouze formou tříletého bakalářského studia, a to jednooborově i dvouoborově. Dvouoborové studium přitom neznamená více práce, nýbrž jen dělbu studijních povinností na půl mezi dva různé obory.
	Úspěšní absolventi našeho bakalářského studia mají možnost pokračovat dvouletým navazujícím magisterským studiem a absolventi magisterského studia studiem doktorandským.

Je lepší studium jednooborové, nebo dvouoborové?
Odpověď závisí na tom, na jakou náboženskou oblast se chcete specializovat a jaký druhý obor si zvolíte. Dvouoborové studium je jednoznačně vhodnější v případech, kdy se Vám druhý obor bude s religionistikou nějak doplňovat, tj. kdy Vám napomůže k hlubšímu porozumění nějaké kulturní oblasti, na jejíž náboženství se chcete zaměřit. Z tohoto důvodu je ideální religionistiku kombinovat s klasickými a orientálními filologiemi, na nichž máte možnost získat důkladnou jazykovou, historickou a kulturně-literární průpravu, jež je pro hlubší proniknutí do náboženství dané oblasti optimálním východiskem. Pro studenty se zájmem o západní náboženskou tradici (ať už antickou či křesťanskou) a její myšlenkovou reflexi je vhodná též kombinace s filosofií a s oborem evangelická teologie na ETF UK. U kombinace s filosofií počítejte nicméně s tím, že je mnohem náročnější než s kombinace filologiemi; volte si ji proto pouze v případě, že máte opravdu vážný zájem o oba dva obory.
	Letos lze takto „ideálně” religionistiku kombinovat bohužel jen s následujícími obory: latina, starořečtina, indologie se specializací tamilština, sinologie, koreanistika, filosofie, evangelická teologie.
	Pokud se nechcete zaměřit na žádnou z těchto oblastí, doporučujeme Vám raději studovat jednooborově. V jednooborovém studiu je na rozdíl od dvouoborového velký prostor pro volitelné kurzy, které můžete absolvovat i na oborech, které se letos neotvírají nebo které nenabízejí dvouoborové studium (např. na hebraistice).
	Budete-li chtít religionistiku kombinovat s jinými obory, jež mají dvouoborové studium akreditováno, je to samozřejmě možné. Počítejte ovšem s tím, že Vaše studium bude mnohem náročnější, neboť druhý obor (který pohltí polovinu Vašeho studijního času) nebude k Vašemu religionistickému studiu nijak přispívat a Vy si svou náboženskou specializaci budete muset budovat víceméně nad rámec svých standardních studijních povinností.

Co když se nedostanu na druhý obor?
Religionistiku lze studovat i jednooborově a pokud budete přijati ke studiu religionistiky, ale neuspějete na druhém oboru, můžete nastoupit na jednooborové studium.

Přijímací zkoušky do bakalářského studia
Přijímací řízení má dvě části (první se koná 14. 5., druhá v týdnu od 13. 6. do 16. 6. 2011):
1.	První částí je talentová zkouška mající podobu překladu a interpretace odborných textů. Úkolem je: 
	a)	interpretovat v českém nebo slovenském jazyce zadaný český text; 
	b)	přeložit do češtiny nebo slovenštiny zadaný cizojazyčný text (uchazeč volí ze tří jazykových variant: anglické, francouzské a německé). Při práci lze používat standardní slovníky (včetně jazykových výkladových), nikoli však slovníky encyklopedického charakteru a další literaturu.
	Na vypracování překladu a interpretace máte k dispozici 4 hodiny.
2.	Druhá část má podobu rozpravy nad seznamem četby, který nám v den konání zkoušek v písemné podobě předložíte. Přijímací komise Vám položí tři otázky, jež z tohoto seznamu vycházejí. První z otázek se týká religionistiky obecně, zbylé dvě se týkají dvou konkrétních náboženství. Při hodnocení přihlížíme též k obsahu a vyváženosti Vašeho seznamu.

K ústní zkoušce postoupíte, pokud při talentové zkoušce získáte aspoň 25 bodů z 50 možných. Při ústní zkoušce můžete získat rovněž max. 50 bodů. Ke studiu budete přijati, pokud v celkovém součtu obou částí zkoušky získáte nejméně 50 bodů a dosáhnete místa v pořadí odpovídajícího počtu stanovenému k přijetí pro daný rok.
Bližší informace o termínech a dalších podmínkách přijímacího řízení na FF UK pro akademický rok 2011/2012 lze nalézt na http://www.ff.cuni.cz/FF-8024.html.

Jak se mám připravovat na překlad?
Studium religionistiky spočívá z velké části v rozboru odborných textů, ať již jde o pramenné texty filosofické či náboženské nebo o současnou sekundární literaturu. Překladová část přijímacích zkoušek má za úkol ověřit, zda ovládáte alespoň jeden světový jazyk natolik spolehlivě, abyste byli této práce s cizojazyčnými texty schopni. Texty vybíráme podle dvou kritérií: 1) Musí jít o texty se složitou myšlenkovou strukturou, aby byl každý nucen při překládání přemýšlet a nemohl pouze mechanicky převádět cizojazyčná slova a vazby do češtiny. 2) Musí jít o texty jazykově náročné, k jejichž porozumění nepostačuje základní středoškolská angličtina/němčina/francouzština, nýbrž které předpokládají, že jste schopni s daným jazykem pracovat ve větší šíři.
	Z minulých let máme zkušenost, že uchazeči často překladovou zkoušku podceňují a spoléhají na to, že jsou-li schopni v daném jazyce ústně komunikovat, nebude jim překlad činit problémy. Běžná mluvená komunikace pracuje ovšem jen s omezeným výsekem daného jazyka, zatímco v písemné formě nabývá jazyk mnohem bohatších a složitějších podob. Chcete-li proto u jazykové části zkoušek uspět, je třeba co nejdříve začít s četbou cizojazyčných textů, včetně textů odborných.

Co je interpretace textu a jak se na ni mám připravovat?
Cílem interpretace je – zjednodušeně řečeno – vysvětlit, „jak to autor myslí”. Na základní rovině jde o shrnutí hlavních myšlenek textu – ale o takové shrnutí, které jen nepapouškuje autorova slova, nýbrž pronikne za ně a upozorní na nějaké myšlenky, jež na první pohled nemusí být zřejmé, ale ve skutečnosti jsou pro pochopení textu důležité. Vaším úkolem je předvést, že nekloužete jen po povrchu textu.  Musíte být schopni logicky rozebrat autorovu argumentaci a zrekonstruovat, jaké jsou její předpoklady a za pomoci jakých myšlenkových kroků autor ke svým závěrům dospívá. Pokud text v tomto ohledu pod Vás umožňuje více výkladů, snažte se vystihnout přednosti a slabiny každého z nich.
	V minulých letech dělali uchazeči nejčastěji dva typy chyb: 1) Nepracovali s myšlenkami obsaženými v textu a pouze volně asociovali na dané téma. Vaším úkolem je ozřejmit myšlenkové pochody autora textu, nikoli předvést, co si o podobných problémech myslíte Vy sami. 2) Text pouze otrocky převyprávěli. Držet se textu neznamená ho opakovat. Interpretovat znamená samostatně znovu promýšlet myšlenky a argumentaci textu. Ve skutečnosti žádný text není stoprocentně jasný. Každý má nějaké argumentační slabiny, zamlčené předpoklady, je zkratkovitý, a tedy pro řadu čtenářů špatně srozumitelný. Interpret tyto dvojznačnosti či nejasnosti neignoruje, ale naopak o nich přemýšlí a snaží se je objasnit. Hledá konkrétní příklady k tomu, o čem autor mluví jen abstraktně, a snaží se rozvést to, co autor říká příliš zhuštěně. Interpret je k textu kritický. Nestaví se k němu předem odmítavě, ale klade si nezaujatě otázku, zda jeho argumentace platí a zda závěry, k nimž autor dospívá, jsou opravdu nevyhnutelné.
	Upozorňujeme též, že cílem interpretace není uhodnout, kdo daný text napsal; pokud si proto nejste autorstvím jisti, nepokoušejte se o něm raději spekulovat. Chybný odhad autorství může snadno způsobit, že zasadíte text do nepatřičného kontextu a budete v něm hledat problémy, které v něm nejsou. Je proto nutné, abyste se soustředili na text samotný. Texty jsou záměrně voleny tak, aby byly srozumitelné samy o sobě a žádný kontext pro svůj výklad nepotřebovaly.

Jaké knihy mám na přijímačky číst?
Výběr titulů je na Vás, ale měly by se všechny týkat religionistiky a zároveň by neměly být příliš jednostranné, tj. neměly by se týkat jen jediného náboženství. Na seznamu by neměl chybět nějaký obecně religionistický titul – tj. kniha, která není zaměřena na to či ono náboženství, nýbrž se různé náboženské jevy snaží reflektovat napříč konkrétními kulturními tradicemi. Užitečné je nastudovat si např. nějaký obecný úvod do religionistiky, neboť první kladená otázka má za úkol zjistit, jakou představu má uchazeč o oboru jako takovém. Pro šíři ani rozsah seznamu nejsou stanovena žádná závazná kritéria, byť je pochopitelné, že jakékoli extrémy budí podezření. Budou-li na Vašem seznamu uvedeny čtyři tituly, můžete očekávat, že z nich budete vyzkoušeni mimořádně důkladně; totéž ovšem můžete očekávat, pokud titulů uvedete čtyřicet, neboť v tomto případě budíte podezření, že jste knihy pouze letmo přečetli, ale nenastudovali.

Na co si mám dát pozor při ústním pohovoru?
Při ústní zkoušce hodnotíme zejména to, zda jste prostudovaným textům skutečně porozuměli a jakým způsobem dovedete s myšlenkami obsaženými v prostudované literatuře dále pracovat. Je proto důležité, abyste měli knihy ze svého seznamu nejen přečtené, ale také nastudované. Ústní zkouška má prokázat právě to, že jste schopni literaturu opravdu studovat, tj. že si umíte obsah knihy srovnat v hlavě, že jste si vědomi postojů, jež autor zastává, a že si v základních obrysech pamatujete fakta, jež autor v knize předkládá.

Jak velká je šance na přijetí?
•	Na bakalářské studium letos plánujeme přijmout 20 studentů. V loňském roce jsme jich přijímali 21 ze 103 přihlášených.
Poměr přihlášených a přijatých může působit hrozivě, v praxi jsme však až doposud byli zpravidla schopni přijmout všechny uchazeče, kteří nás přesvědčili o svých kvalitách. V některých letech se nám počet plánovaných studijních míst vůbec nepodařilo naplnit. Nemusíte se proto obávat, že byste nebyli přijati pouze z kapacitních důvodů. Nestává se, že bychom nějaké kvalitní uchazeče museli odmítnout. Je-li jich výjimečně více, než kolik máme v úmyslu přijmout, můžeme většinou počet přijatých o několik míst navýšit. Jinými slovy, přijetí závisí jen na Vás a na výkonu, který podáte. Jste-li schopní a přemýšliví, jsou Vaše šance na přijetí vysoké.

Potřebujete-li další informace ke studiu či k přijímacímu řízení, můžete navštívit či e-mailem kontaktovat našeho studijního poradce pro religionistiku Radka Chlupa (radek.chlup@ff.cuni.cz). Množství dalších informací získáte též z našich webových stránek (religionistika.ff.cuni.cz a ufar.ff.cuni.cz).

DOPORUČENÁ LITERATURA

Následující seznam má sloužit jako orientační pomůcka poukazující na typ literatury, autorů, edičních řad apod., jež je vhodné studovat. Charakter tohoto seznamu je spíše namátkový a rozhodně si nečiní nárok na úplnost či vyváženost, pokud jde o jednotlivé náboženské oblasti. Nejde tedy o nějaký závazný seznam povinné četby a uchazeči mohou stejně tak dobře volit zcela odlišné tituly podobného typu (vhodným studijním materiálem jsou např. pramenné náboženské texty: Bible, Korán...).
 
Aischylos. Oresteia. Přel. Ferdinand Stiebitz. In Antické tragédie. Praha: Odeon, 1970.
Antalík, Dalibor. Jak srovnávat nesrovnatelné: Strategie mezináboženské komparace. Praha: Oikúmené, 2005.
Aurelius Augustinus. Vyznání. Přel. M. Levý. Praha: Kalich, 1990, 1997, 1999, (19261). 
Baines, John – L. H. Lesko – D. P. Silverman. Náboženství ve starověkém Egyptě. Neratovice: Verbum, 2009.
Barnavi, Eli (ed.). Atlas univerzálních dějin židovského národa. Praha: Victoria Publishing, 1995.
Bataille, Georges. Prokletá část. Teorie náboženství. Praha: Herrmann & synové, 1995.
Berger, Peter Ludwig. Vzdálená sláva. Brno: Barrister and Principal, 1997.
Bhagavadgíta. Přel. Jan Filipský a Jaroslav Vacek. Praha: Odeon, 1976.
Bonfanteová, Larissa a Judith Swaddlingová. Etruské mýty. Přel. Tomáš Pekárek. Praha: KMa, 2007.
Bottéro, Jean. Nejstarší náboženství: Mezopotámie. Praha: Academia, 2005.
Bowie, Fiona. Antropologie náboženství. Praha: Portál, 2008.
Brána bez dveří, přel. O. Král, Maxima, 2007.
Brož, Luděk. Cesta Karla Bartha. Praha: Kalich, 1988.
Brown, Peter. Tělo a společnost. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 1999.
Buber, Martin. Já a ty. Praha: Mladá fronta, 1969; Olomouc: Votobia, 1996.
Buber, Martin. Cesta člověka podle chasidského učení. Olomouc: Votobia, 1994.
Buddhovy rozpravy, sv. 1. Přel. Miroslav Rozehnal. Praha: DharmaGaia a Sdružení přátel Indie, 1994.
Bultmann, Rudolf. Ježíš Kristus a mytologie. Praha: Oikúmené, 1995.
Bultmann, Rudolf. Dějiny a eschatologie. Praha: Oikúmené, 1994.
Cohen, Abraham. Talmud (pro každého): Historie, struktura a hlavní témata Talmudu. Praha: Sefer, 2006.
Conze, Edward. Stručné dějiny buddhismu. Brno: Jota, 1997.
Coogan, Michael D. (ed.). Historie náboženství. Praha: Knižní klub a Balios, 1999.
Cross, Stephen. Hinduismus. Praha: Ikar, 2001.
Culdautová, Francine. Nástin gnostické theologie. Přel. J. Kranát. Praha: Oikúmené, 1999.
Decret, François. Mání a tradice manicheismu. Bratislava: CAD Press, 1994.
Di Sante, Carmine. Židovská modlitba. Praha: Oikúmené, 1995.
Dodds, Eric Robertson. Řekové a iracionálno. Praha: Oikúmené, 2000.
Dohmen, Christoph a G. Stemberger. Hermeneutika židovské Bible a Starého zákona. Praha: Vyšehrad, 2007
Dostálová, Růžena a Radislav Hošek. Antická mystéria. Praha: Vyšehrad, 1997.
Duchovní prameny života: Stvoření světa ve starých mýtech a náboženstvích. Praha: Vyšehrad, 1997.
Dumézil, Georges. Mýty a bohové Indoevropanů. Praha: Oikúmené, 1997.
Durkheim, Émile. Elementární formy náboženského života. Praha: Oikúmené, 2002.
Džátaky: Příběhy z minulých životů Buddhy. Přel. Dušan Zbavitel. 2. rozš. vyd. Praha: DharmaGaia, 20072.
Eckhart, Meister. Mistr Eckhart a středověká mystika. Uspoř. Jan Sokol. Praha: Zvon, 1993.
Edda. Přel. Ladislav Heger. Praha: SNKLU, 1962; Praha: Argo, 2004.
Eliade, Mircea. Mýty, sny a mystéria. Praha: Oikúmené, 1998.
Eliade, Mircea. Od Zalmoxida k Čingischánovi. Praha: Argo, 1997.
Eliade, Mircea. Jóga: Nesmrtelnost a svoboda. Praha: Argo, 1999.
Eliade, Mircea. Posvátné a profánní. Praha: Česká křesťanská akademie, 1994.
Eliade, Mircea. Mýtus o věčném návratu. Praha: Oikúmené, 1993.
Eliade, Mircea. Pojednání o dějinách náboženství. Praha: Argo, 2004.
Eliade, Mircea. Šamanismus a nejstarší techniky extáze. Praha: Argo, 1997.
Epos o Gilgamešovi. Přel. J. Prosecký a kol. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2003.
Erikson, Erik H. Mladý muž Luther. Praha: Psychoanalytické nakladatelství, 1996.
Eurípidés. Héraklés a jiné tragédie. Přel. Jaroslav Král, Jiří Klier a H. Kurzová. Praha: Svoboda, 1988.
Eurípidés. Hippolytos a jiné tragédie. Přel. Rudolf Mertlík. Praha: Svoboda, 1986.
Filipi, Pavel. Křesťanstvo. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 1996.
Fišer, Ivo. Filosofická koncepce nejstaršího buddhismu. Praha: DharmaGaia, 1992.
Fishbane, Michael A. Judaismus. Praha: Prostor, 1996.
Flavius, Josephus. O starobylosti Židů. Přel. Růžena Dostálová. Praha: Odeon, 1998.
Flusser, David. Esejské dobrodružství. Praha: Oikúmené, 1999.
Frazer, James George. Zlatá ratolest. Praha: Mladá fronta, 1994.
Freud, Sigmund. Totem a tabu. Praha: Práh, 1991.
Fromm, Erich. Budete jako bohové. Praha: Lidové noviny, 1993.
Gauchet, Marcel. Odkouzlení světa. Brno: CDK, 2004.
Geertz, Clifford. Interpretace kultur. Praha: Sociologické nakladatelství, 2000.
Gennep, Arnold van. Přechodové rituály. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1997.
Gillman, Neil. Vzkříšení a nesmrtelnost v židovském myšlení. Praha: Vyšehrad, 2007
Gorion, Micha Josef bin. Pověsti Židů. Praha: Trigon, 1992.
Greenová, Miranda Jane. Keltské mýty. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1998.
Guardini, Romano. Konec novověku. Praha: Vyšehrad, 1992.
Gurevič, Aron. Nebe, peklo, svět. Praha: H&H, 1996.
Haeri, Fadhlalla. Islám. Praha: Ikar, 2001.
Halbwachs, Maurice. Pôvod náboženského vedomia podľa E. Durkheima. Bratislava: Chronos, 1997.
Hartzová, Paula R. Taoismus. Praha: Nakladatelství Lidové Noviny, 1996.
Hayoun, Maurice-Ruben. Stredoveká židovská filozofia. Bratislava: Archa, 1997.
Hayoun, Maurice-Ruben. Židovské osvícenství mezi Córdobou a Berlínem. 2 sv. Praha: Volvox, 1998–2000.
Heller, Jan, Starověká náboženství: Náboženské systémy starého Egypta, Mezopotámie a Kenaanu. Neratovice: Verbum, 2010 (3. vyd.).
Heller, Jan a Milan Mrázek. Nástin religionistiky: Uvedení do vědy o náboženstvích. Praha: Kalich, 2004.
Hésiodos. Libovolné vydání v překladu Julie Novákové.
Hinduismus. Vybral Dušan Zbavitel. Praha: Argo, 2008.
Homér. Odysseia. Libovolné vydání v překladu Otmara Vaňorného.
Homér. Ílias. Libovolné vydání v překladu Otmara Vaňorného.
Homérské Hymny. Přel. Otakar Smrčka. Praha: SNKLHU, 1959.
Hooblerovi, Thomas a Dorothy. Konfucianismus. Praha: Nakladatelství Lidové Noviny, 1997.
Horyna, Břetislav. Úvod do religionistiky. Praha: Oikúmené, 1994.
Horyna, Břetislav. Dějiny religionistiky: antologie. Olomouc: Nakladatelství Olomouc, 2001.
Cheng, Anne. Dějiny čínského myšlení. Praha: DharmaGaia, 2006.
Chlup, Radek (ed.), Bůh a bohové: Pojetí božství v náboženských tradicích světa. Praha: DharmaGaia, 2004.
Chlup, Radek, Corpus Hermeticum. Praha: Herrmann & synové, 2007.
Chlup, Radek (ed.), Pojetí duše v náboženských tradicích světa. Praha: DharmaGaia, 2007.
Idel, Moše. Kabala: Nové pohledy. Praha: Vyšehrad, 2004.
Jaffé, Aniela. Vzpomínky, sny, myšlenky C. G. Junga. Brno: Atlantis, 1998.
James, William. Druhy náboženské zkušenosti. Praha: Melantrich, 1930.
Jan od Kříže. Temná noc. Přel. V. Kofroňová. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 1995. 
Jaspers, Karl. Filozofická víra. Praha: ISE, 1994.
Jung, Carl Gustav. Duše moderního člověka. Praha: Atlantis, 1994.
Jung, Carl Gustav. Obraz člověka a obraz Boha. Brno: Nakladatelství Tomáše Janečka, 2001.
Just, Jiří et al. Luteráni v českých zemích v proměnách staletí. Praha: Lutherova společnost, 2009.
Kaur Singh, Nikky‑Guninder. Sikhismus. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1998.
Kepel, Gilles. Boží pomsta. Praha: Atlantis, 1996.
Kierkegaard, Søren. Bázeň a chvění; Nemoc k smrti. Praha: Svoboda-Libertas, 1993.
Klíma, Otakar. Zarathuštra. Praha: Orbis, 1964. 
Klíma, Otakar. Oběti ohňům: Výběr z památek staroíránské a středoíránské literatury. Praha: Odeon, 1985.
Knihy tajemství a moudrosti: Mimobiblické židovské spisy. 3 sv. Uspoř. Z. Soušek. Praha: Vyšehrad, 1995-99.
Knipe, David M. Hinduismus: Experimenty s posvátnem. Praha: Prostor, 1997.
Kouba, Pavel. Nietzsche. Praha: Český spisovatel, 1995.
Kovář, František. Filosofické myšlení hellenistického židovstva. Praha: Herrmann a synové, 19962.
Kramer, Samuel Noah  (ed.). Mytologie starověku. Praha: Orbis, 1977.
Křesťanství a filosofie: Postavy latinské tradice. Ed. F. Karfík, V. Němec, F. Vilím. Praha: ČKA, 1994.
Krišna a Osm pečetí. Přel. Vladimír Miltner. Praha: DharmaGaia, 1994. 
Kropáček, Luboš. Duchovní cesty islámu. Praha: Vyšehrad, 1992.
Kropáček, Luboš. Islámský fundamentalismus. Praha: Vyšehrad, 1996.
Kropáček, Luboš. Súfismus. Dějiny islámské mystiky. Praha: Vyšehrad, 2008.
Krupp, Michael. Osmnáct století Izraele: Od zániku Chrámu do počátků sionismu. Praha: P3K, 2010.
Küng, Hans. Křesťanství a hinduismus/buddhismus/islám/náboženství Číny. 4 sv. Praha: Vyšehrad, 1997-99.
Kuschel, Karl-Josef (ed.). Teologie 20. století: Antologie. Praha: Vyšehrad, 1995.
Lange, Nicholas de. Svět Židů. Praha: Knižní klub, 1996.
Lesný, Vincenc. Buddhismus.  2. vyd. Olomouc: Votobia, 1996.
Lévi-Strauss, Claude. Myšlení přírodních národù. Liberec: Dauphin, 19962.
Lévi-Strauss, Claude. Strukturální antropologie. Praha: Argo, 2006.
Lévinas, Emanuel. Etika a nekonečno. Praha: Oikúmené, 1994.
Lexa, František. Náboženská literatura staroegyptská. 2 sv. Praha: Herrmann & synové, 19972.
Lopez, Donald. Příběh buddhismu. Brno: Barrister a Principal, 2003.
Lotz, Johannes B. Vědění a láska. Praha: Vyšehrad, 1999.
Luther, H. Martin. Helénistická náboženství. Brno: MU, 1997.
Lužný, Dušan. Náboženství a moderní společnost. Brno: MU, 1999.
Lužný, Dušan. Nová náboženská hnutí. Brno: MU, 1997.
Mabinogi: Keltské pověsti. Přel. Jan Vilikovský. Praha : »Zvláštní vydání...«, 19954.
Mahábhárata aneb Velký boj. Vypr. Vladimír Miltner. Praha: Albatros, 1988.
MacKillop, James. Keltské bájesloví. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2009.
Maier, Hans. Politická náboženství. Brno: CDK, 1999.
Malka, Victor. Mistři židovské moudrosti: Portréty dávných rabínů. Praha: Portál, 2004.
Mánavadharmašástra: Manuovo ponaučení o dharmě. Přel. Dušan Zbavitel, Praha: ExOriente, 2009.
Matoušek, Jaroslav. Gnose. Praha: Herrmann a synové, 19942 (19251). 
Miltner, Vladimír. Vznik a vývoj buddhismu, Praha: Vyšehrad, 2001.
Mýty staré Mezopotámie. Přel. Blahoslav Hruška et al. Praha: Odeon, 1977.
Nešpor, Zdeněk a kol. Příručka sociologie náboženství. Praha: Sociologické nakladatelství, 2008.
Nešpor, Zdeněk a Dušan Lužný. Sociologie náboženství. Praha: Portál, 2007.
Newman, Ja'akov a Gavri'el Sivan. Judaismus od A do Z. Praha: Sefer, 1992.
Nietzsche, Friedrich W. Radostná věda. Praha: Votobia, 1996.
Nyanasatta Thera. Základy buddhismu. Praha: Alternativa, 1992. 
O posvátnu. Praha: Česká křesťanská akademie, 1993.
Ondračka, Lubomír (ed.). Mé zlaté Bengálsko: Studie k bengálskému náboženství a kultuře věnované Haně Preinhaelterové k jejím sedmdesátinám. Praha: ExOriente, 2008.
Otto, Rudolf. Posvátno. Praha: Vyšehrad, 1998.
Overmyer, Daniel L. Náboženství Číny. Praha: Prostor, 1998.
Paden, William. Bádání o posvátnu. Brno: Filozofická fakulta MU, 2002.
Page, Raymond Ian. Severské mýty. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1997.
Pertold, Otakar. Džinismus. Praha: SPN, 1966.
Pesch, Otto Hermann. Cesty k Lutherovi. Brno: CDK, 1999.
Petříček, Miroslav. Úvod do (současné) filosofie. Praha: Herrmann a synové, 1991.
Pirkej avot. Přel. Bedřich Nosek. Praha: Sefer, 1994.
Pitro, Martin a Petr Vokáč. Bohové dávných Slovanů. Praha: Nakladatelství ISV, 2002.
Platón. Faidros. Přel. František Novotný. Praha: Oikúmené, 19932.
Platón. Obrana Sókrata. Přel. František Novotný. Praha: Oikúmené, 19942.
Platón. Symposion. Přel. František Novotný. Praha: Oikúmené, 19932.
Plótínos. Sestry duše. Praha: Petr Rezek, 1995.
Plótínos. Dvě pojednání o kráse. Praha: Petr Rezek, 1994.
Podborský, Vladimír. Náboženství našich prapředků. Brno: Filozofická fakulta MU, 1994.
Pokorný, Petr. Literární a teologický úvod do Nového zákona. Praha: Vyšehrad, 1993.
Pokorný, Petr. Píseň o perle: Tajné knihy starověkých gnostiků. Praha: Vyšehrad, 19982 (19861).
Poláková, Jolana. Perspektiva naděje. Prah: Vyšehrad, 1995.
Preinhaelterová, Hana. Hinduista od zrození do zrození. Praha: Vyšehrad,1997.
Preinhaelterová, Hana. Ó Matko Lakšmí, dej mi dar! Magické obřady bengálských žen. Praha: DharmaGaia, 2007.
Prosecký, Jiří. Prameny moudrosti: Mudroslovná literatura staré Mezopotámie. Praha: Oikúmené, 1995.
Puhvel, Jaan. Srovnávací mythologie. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1997.
Putík, Alexandr, J. Šedinová a J. Doleželová. Židovské tradice a zvyky. Praha: Židovské muzeum, 1995.
Rámájana. Převypr. Dušan Zbavitel. Praha: Argo, 2000.
Raný indický buddhismus. Vybral Dušan Zbavitel. Praha: Argo, 2008.
Ricoeur, Paul. Život, pravda, symbol. Praha: ISE, 1993.
Rukopisy od Mrtvého moře. Praha: Oikúmené, 2007.
Rüpke, Jörg, Náboženství Římanů, Praha: Vyšehrad, 2007.
S pomocí Boží nová pražská pesachová Hagada. Přel. Efaim K. Sidon. Praha: Sefer, 1996.
Sacks, Jonathan. O svobodě a náboženství: Třicet šest zamyšlení rabína Sackse nad věčně živými tématy biblických příběhů. Praha: Nakladatelství P3K, 2005.
Sadek Vladimír, J. Šedinová a A. Franková. Židovské dějiny, kultura a náboženství. Praha: SPN, 1992.
Sadek, Vladimír. Židovská mystika. Praha: FRA, 2003.
Schaeffer, Richard. Filosofie náboženství. Praha: Academia, 2003.
Scheler, Max. Řád lásky. Praha: Vyšehrad, 1971.
Scholem, Gershom. Davidova hvězda. Praha: Nakladatelství F. Kafky, 1995.
Schoof, Mark. Výzva nového věku: Od Newmana k Janu XXIII. Praha: Vyšehrad, 1971.
Schubert, Kurt. Židovské náboženství v proměnách věků. Praha: Vyšehrad, 1994.
Segert, Stanislav. Synové světla a synové tmy. Praha: Orbis, 1970.
Šestov, Lev. Apoteóza vykořeněnosti. Praha: Herrmann a synové, 1995.
Shashar, Michael. Hovory o Bohu a světě s Ješajahu Leibowitzem. Praha: Sefer, 1996.
Silberman, Neil Asher – Finkelstein, Israel. David a Šalomoun: Počátky mesianismu ve světle moderní archeologie. Praha: Vyšehrad, 2010.
Silberman, Neil Asher – Finkelstein, Israel. Objevování Bible: Svatá písma Izraele ve světle současné archeologie. Praha: Vyšehrad, 2007.
Skalický, Karel. Po stopách neznámého Boha. Praha: Aula, 1994.
Skalický, Karel. V zápase s posvátnem: náboženství v religionistickém bádání. Brno: CDK, 2005.
Sláma, Petr. Tanu rabanan: Antologie rabínské literatury. Praha: Vyšehrad, 2010
Šmelhaus, Vratislav. Řecká patrologie. Praha: Kalich, 1972.
Smolík, Josef. Současné pokusy o interpretaci evangelia. Praha: Oikúmené, 1993.
Snelling, John. Buddhismus. Praha: Ikar, 2000.
Sofoklés. Tragédie. Přel. Ferdinand Stiebitz, Václav Dědina a Radislav Hošek. Praha: Svoboda, 1975.
Spiegel, Paul. Kdo jsou Židé? Brno: Společnost pro odbornou literaturu – Barrister & Principal, 2007.
Spisy apoštolských otců. Přel. Dan Drápal, Jan Sokol a Ladislav Varcl. Praha: Kalich, 1986.
Staroegyptská Kniha mrtvých. Přel. Břetislav Vachala. Praha: DoKořán, 2009.
Stemberger, Günter. Talmud a midraš: úvod do rabínské literatury. Praha: Vyšehrad, 1999.
Stern, Marc. Svátky v životě Židů. Praha: Vyšehrad, 2002.
Sturluson, Snorri. Edda: Sága o Ynglinzích. Praha: Odeon, 1988; Praha: Argo, 2003.
Sudbrack, Josef. Mystika. Dačice: Karmelitánské nakladatelství Kostelní vydří, 1995.
Šántidéva. Uvedení na cestu k probuzení. Praha: DharmaGaia, 2000.
Štampach, Ivan Odilo. Přehled religionistiky. Praha: Portál, 2008.
Tändzin Gjamccho. Úvod do buddhismu. 2. vyd. Praha: DharmaGaia a Buddhistická společnost, 1999.
Teilhard de Chardin, Pierre. Chuť žít. Praha: Vyšehrad, 1970.
Téra, Michal. Perun – bůh hromovládce: Sonda do slovanského archaického náboženství. Červený Kostelec: Pavel Mervart, 2009.
Tulku, Tarthang. Starověký Tibet. Praha: Vyšehrad, 2006.
Turcan, Robert. Mithra a mithraismus. Praha: Vyšehrad, 2004.
Turner, Victor. Průběh rituálu. Brno: Computer Press, 2004.
Upanišady. Přel. Dušan Zbavitel. Praha: DharmaGaia, 2004.
Vachala, Břetislav. Moudrost starého Egypta. Praha: Knižní podnikatelský klub, 1992.
Váňa, Zdeněk. Svět slovanských bohů a démonů. Praha: Panorama, 1990. 
Védské hymny. Přel. Oldřich Friš, studie Petr Vavroušek. Praha: DharmaGaia, 2000.
Vernant, Jean-Pierre. Počátky řeckého myšlení. Praha: ISE, 1993.
Veyne, Paul. Věřili Řekové svým mýtům? Praha: Oikúmené, 1999.
Vidman, Ladislav. Od Olympu k Panteonu: antické náboženství a morálka. Praha: Vyšehrad, 19972.
Vouga, Francois. Dějiny raného křesťanství. Praha: Vyšehrad, Brno: CDK, 1997.
Waardenburg, Jacques. Bohové zblízka: Systematický úvod do religionistiky. Brno: MU a Georgtown, 1997.
Wanguová, Madhu Bazaz. Buddhismus. Praha: Nakladatelství Lidové Noviny, 1996.
Waterstone, Richard. Duchovní svět Indie. Praha: Knižní klub a Práh, 1996.
Weber, Max. Metodologie, sociologie a politika. Praha: Oikúmené, 1998.
Weber, Max. Sociologie náboženství. Praha: Vyšehrad, 1998.
Wiesel, Elie. Talmud: Portréty a legendy. Praha: Sefer, 1993.
Wiesel, Elie. Bible: Postavy a příběhy. Praha: Sefer, 1994.
Wiseman, Boris a Judy Growes. Lévi-Strauss a strukturální antropologie. Praha: Portál, 2009.
Zbavitel, Dušan et al. Bozi, bráhmani, lidé: Čtyři tisíciletí hinduismu. Praha: Nakladatelství ČAV, 1964.
Zbavitel, Dušan. Hinduismus a jeho cesty k dokonalosti. Praha: DharmaGaia, 1993.
Zbavitel, Dušan (ed.). Bohové s lotosovýma očima. Praha: Vyšehrad, 1986.